CHRISTIE’S, AUKCE POZŮSTALOSTI WALLOVÉ, 13. DUBNA 1988, PŘÍJEMCI DUCHA
Eleanor Wallová byla jednou z nejvýznamnějších umělkyň
poválečné Evropy.
Narodila se v roce 1928 v Londýně
a byla členkou uměleckého hnutí zvaného Příjemci ducha,
radikální skupiny tvůrců abstraktního umění,
kteří skrze sebe jakožto médium nechali promlouvat hlasy
z říše duchů a ze záhrobí.
V roce 1974 se Eleanor a její sestra Cassandra
přestěhovaly do New Yorku, kde si otevřely galerii Wall,
v níž vystavovaly díla Příjemců ducha žijících v Americe.
Aukční síň Christie’s nyní nabízí jednu z nejúchvatnějších sbírek,
jaké se v posledních letech na trhu s uměním objevily.
Paní umělkyně věnovala všem předmětům ve sbírce náležitou péči,
neboť k nim chovala velmi silné duchovní i osobní pouto
a čerpala z nich inspiraci pro vlastní tvorbu.
Předmět 6758-A: Spiritistické foto od Williama Mumlera.
Médium Fanny Conantová a její ztracený bratr, 1868.
Předmět 6788-B:
Ladičky, bavorská provenience, 14. století.
Předmět 5767-A:
Dámská brož ve tvaru komety.
Platina, diamanty a Kharonit.
Předmět 7658-B:
Mísa vykládaná lidskými zuby a mozaikou.
Portrét Cassandry Wallové od Eleanor Wallové.
Akryl na plátně, 1974.
SERIÁL NETFLIX
PŘÍJEMCI DUCHA
Drž se dál.
Tady Mark Higgins a Tajemné signály.
Zanechte prosím detailní zprávu a já se vám co nejdřív ozvu.
Čau, to jsem já.
Do toho sklepa jsem se nedostal.
Žádnej z tvých tipů z Redditu nezabral, tak tam prostě bouchám náhodné kombinace.
Pošlu ti fotku toho číselníku.
Zkusíš najít nějakou živou bytost, která by tenhle model dokázala heknout?
Fajn.
Zavolám později.
Dane?
Seš Dan, že jo?
Jak ses…
Jak ses sem dostala?
Já nevím.
Taky mě to zajímá.
Dane.
Všechno v pořádku?
Kolik je hodin?
Něco po osmé.
Stál jste tam jako přibitý.
- Haló? - Roznášel jste někdy noviny?
Na roznášce novin je nejlepší ta rutina.
Každé ráno ve 4:30 jsem musel být na centrále,
kde jsem si vyzvedl výtisky Gazetty.
V 5:00 jsem šlápl do pedálů, v 6:15 už měli všichni noviny ve schránce.
Všechno včas rozneseno, zatímco sousedi teprve vyráželi do práce.
Já už jsem měl padla.
Dnes jste nic neposlal.
- Ztratil jsem pojem o čase. - Je vám dobře? Mám poslat doktora?
- Injekce vitaminu B12 nakopne. - Nechci injekci. Doženu to.
Teplý čaj?
Džus?
Kuřecí polívku od Číňanů s těmi vepřovými kuličkami?
Flintstouňácké vitamíny, ale jen Barneyho?
Jsem v pohodě.
Nebo bych ti mohla pustit léčivou hudbu.
Zpěv ptáků a Enyu
a hudbu z Koyaanisqatsi.
Myslím, že zůstanu u svých praktik.
Praktik?
Když mě popadne úzkost, počítám japonsky pozpátku.
Doktor říká, že to je jako dát psovi hračku.
Taky mám jednu takovou praktiku.
Fakt mi pomáhá.
Tajemství N.I.M.H.?
Musím si dělat úkol. Speciální z přírodních věd.
Nauka o kometách, svazek šestý: Katalog komet.
Nevěstí komety konec světa nebo tak něco?
Myslíš, že tohle řeší věda?
Možná.
Píšu o kometě Kharon.
Dřív byla hodně známá.
Zpívaly se o ní písničky a tak, jenže…
Občas se komety začnou rozpadat na menší a menší kousky,
až úplně…
zmizí.
To zní osaměle.
Jsou to vesmírný kameny, ne lidi.
Každopádně by měla být za pár týdnů viditelná.
Dostala jsem od Samuela nový dalekohled. Je to Orion SkyQuest.
Budeme ji pozorovat spolu.
Páni.
Mel, už jsme tam měly být.
- Čau, cácorko. - Ahoj.
Zvládneš to tu sama?
Budu v pohodě.
Ty kráso. To jsou zuby?
To jsem vyhandlovala. Za Eleanořin obraz Duch havrana č. 7.
Znamenitý kousek. Mnohem cennější než ta mísa.
Jenže Eleanor na tom trvala.
Nebyla nádherná?
Kdy jste se nastěhovaly do Visseru?
V roce 1974. Ten byt našla Eleanor.
Mělo to tu pro ni zvláštního ducha.
Tohle místo?
Ducha?
Měla na tyhle věci cit.
- A nájem byl docela rozumný. - Tohle muselo stát majlant.
Tohle? Ano, to je z poloviny století. Nenahraditelné.
Co je tohle?
Výprodej?
Když umřela, dala jsem všechno na aukci.
Ale nakonec jsem to nedotáhla.
Eleanor své věci milovala.
Tak je teď rozprodávám jednotlivě podle potřeby.
To jsou úžasný kousky.
Jediná svého druhu.
Z Estonska. Tedy myslím.
Co v ní je?
Socha.
Skvostný kousek. Bohužel se mi někam zatoulal klíč.
Paní Wallová, vy si taky myslíte, že má budova Visseru zvláštního ducha?
Říkej mi Cassandro, prosím.
Nebo si to možná myslí i někteří další obyvatelé?
Ti, co se schází ve společenské místnosti?
Asi se ptáš na tu sektu.
Hej, Cass?
To jste vy?
Ten vznikl přímo tady v bytě.
Eleanor mě měla v oku.
Patřila ke skupině umělců,
kteří si říkali Příjemci ducha.
Věřili, že skrze ně promlouvají duchovní bytosti
a manifestují umění.
A krásu. A pravdu.
Někteří lidé je považovali za sektu. Na to ses předtím ptala?
Ne.
Na to ne.
Bylo úžasné sledovat ji, když tvořila.
Aniž by tušila, co jí štětec vyjeví.
Aniž by věděla, s kým nebo s čím komunikuje.
Nedovedeš si představit, kolik světů jsme ještě neodhalili.
Pevně doufám, že Eleanor na mě v jednom z nich čeká.
To je ten přívěsek?
Ano.
Je to Kharonit.
Je velmi vzácný.
Prý pochází z komety.
Ty černý barvy jsou neuvěřitelný.
Eleanor si všechny barvy míchala sama.
Počkejte.
Ano, tady je.
Vezmi si ji.
Bude lepší, když se spotřebuje, než aby se vyhodila.
To jako vážně?
Eleanor by si to přála.
Díky.
- Možná že Cass zná tvoji mámu. - Anabelle.
Hele, když něco chceš, musíš si o to říct.
Hledá svou pravou mámu, Julii Bennettovou.
Říká vám to něco?
Už mi tolik neslouží paměť.
Zítra pořádám večeři na výraz poděkování jednomu kupci.
Nechcete přijít?
Bude tu spousta starousedlíků.
Někdo bude tu tvou Julii určitě znát.
Možná s tou barvou vykouzlím něco tajemnýho.
Něco jako ty Eleanořiny duchařský tahy.
Očividně sestřinu smrt nerozdýchala.
Melody.
Byly to milenky, ne sestry.
Cože?
Cassandra si vzala její příjmení, aby nebyly nápadný.
Eleanor se utopila, víš?
V Hudsonu.
Trvalo týden, než našli tělo.
Ahoj.
Tady jsi.
Byla jsi za Jess?
Jo, já…
vzala jsem jí něco na povzbuzení.
Dobrůtky, časopisy a tak.
Díky.
Za to, cos udělal.
Že jsi to zastavil a…
žes jí sehnal skutečnýho doktora.
Měl jsem to udělat dřív.
Říkal jsem si,
jestli máš ještě ten klíč…
No jo, jasně. Vrátím ti ho.
Anabelle, že?
Ale ne…
Ty taky točíš?
Zajímá mě jedna věc.
Co mají znamenat ty noční nácviky satanistických písniček?
Prosím?
Společenská místnost pár dní zpět?
Ty a tvoji kámoši zpíváte písničky jako vystřižený z Jesus Christ Superstar,
Melody nemůže spát, tak se jde projít…
Jo, Tamara byla… Necítila se…
Prostě měla dojem, že se jí to představení nevydařilo,
tak chtěla vyzkoušet nějakou novou látku…
Novou látku.
Tak tomu dnes malý děti říkají?
Chodili jsme spolu a…
trochu jsme to přehnali s tím jejím hnusným červeným vínem…
V pohodě.
Na tom nesejde.
Ale sejde.
Sejde.
Omlouvám se.
A…
Kašli na to, Anabelle.
Kašli na to.
Haló?
Pojď dál a zavři dveře.
Chceš slyšet duchařskou historku?
Duchové neexistují.
Táta říká, že jo.
Vážně?
To ti řekl?
Říká, že jsou všude.
Tys už nějakýho viděla?
Vídám je pořád.
A ty?
Neboj.
Oni jen tak bloudí.
Nevědí, kam jít.
To jsou všechno tvoje zápisky?
Ne.
Tak čí teda?
Nevím.
„Pondělí 23. dubna.
Jsme v soudní síni a Lavinia seznamuje Colina s Deliiným novým obhájcem.
Pan Creighton, z nejmenované jihoamerické země,
je specialistou na obhajobu démony posedlých individuí
stíhaných za ublížení na zdraví.“
Tady má někdo rád soap opery.
Co tady děláš?
Já nevím.
Kdes to našla?
Leželo to tu na posteli.
To není možný.
Nikdy jsem tu nebyl. To není můj pokoj.
Co je to?
Nic.
Je to…
Je to kazeta,
kterou mi nahrál táta.
Sbíral šestnáctimilimetrový filmy.
Skupoval je po blešácích, věci jako Flash Gordon,
Jáson a Argonauti,
Sedmá Sindibádova cesta.
Viděla jsi někdy The Skeleton Dance?
Jak tam ti kostlivci vyskakují z hrobů?
No to je jedno.
Táta mi z toho sestříhal moje oblíbený scény
a dal mi to k narozeninám.
Co se s ní stalo?
Rozmlátil jsem ji baseballovou pálkou.
Po jeho smrti jsem…
zjistil, že nebyl tím, za koho jsem ho považoval.
A tohle bylo…
Bylo to to jediný, co jsem od něj měl, tak jsem si to nechal.
Mě máma odložila jako malou v kostele.
Nechala mi na krku tenhle prsten.
Mockrát jsem ho už vyhodila, ale…
vždycky jsem se pro něj vrátila.
Asi jsem si říkala, že když si ho nechám,
tak jí snad dokážu jednou odpustit.
Dokázalas?
Myslím, že ještě ne.
A co ty?
Vlastně ho znáš.
Tvýho tátu?
Steven Turner.
Doktor Turner?
Ne, to nebude…
To nemůže být pravda, protože jeho syn je…
Navíc jsi říkal, že tvůj táta je mrtvý. Doktor Turner rozhodně není…
Dane?
Melody?
Kdo sakra jsi, T. Bellowsi?
Ty vole.
ŘIDIČSKÝ PRŮKAZ STEVEN TURNER
FREKVENCE MYSLI:
VIBRAČNÍ MANIPULACE JAKO PŘEMOSTĚNÍ MEZI DIMENZEMI
MIMOSMYSLOVÉ VNÍMÁNÍ A HALUCINACE AUTOR: S. NATHANIEL TURNER
Paranormální vjemy u neschizofreniků?
Tvůj táta psal do parapsychologických časáků, ty vole.
Tys věděl, že se tímhle zabýval?
Ne.
Možná proto měl na fakultě problémy.
Což by byl podle mě pěknej voser. Copak je otevřená mysl zločin?
Jo, možná.
Tak jo, zkusím dohledat, jestli nenapsal ještě něco dalšího.
Cos ještě našel?
Hromadu věcí z bytů z Visseru.
Popsaný sáčky s oblečením, obrázky a knížkami.
Poškozený vodou, ohněm.
Možná je to důkazní materiál.
Je tam něco, co patřilo Melody?
Jo, našel jsem její prsten.
A taky její deník.
Jak jsi rozluštil kód?
Vzpomínáš, jak jsem našel ten zápisník? Plný scénářů k soap operám?
Našel jsem jich tu ještě víc.
Mnohem víc.
Musel je psát někdo, kdo tady dřív pracoval.
No a…
co tam ten člověk dělal?
Civěl na soap opery?
Nevím. Ale byl v nich ten kód.
Nejspíš v tom sklepě taky slídil.
T. Bellows. Zkusil bys ho dohledat?
- Zjistit, co ví? - Jo, zkusím to.
A jinak je…
všechno v pořádku? Jde to?
Vím, že doufáš, že to Melody přežila.
- Kdybys chtěl pokecat… - V pohodě. Ať ti klapne podcast.
Haló?
Ty vole, že se vůbec starám.
Skvělý prostor.
Jdete na Tajemný signály?
Začínáme v osm. Lístky jsou u vstupu.
Dýchá to tu minulostí.
A skýtá spoustu možností.
Dík.
Dům patří tátovi, jestli vás zajímá tohle. Není na prodej.
Všechno je na prodej, Marku.
Virgil Davenport.
Konečně poznávám Danova nejlepšího přítele.
Aha.
Nezlobte se, že to tak řeknu, ale vy dva tvoříte zvláštní pár.
Je skvělé, že má Dan někoho jako vy, kdo ho vytáhne z ulity,
ale není mi jasné, co z toho vztahu máte vy,
taková silná osobnost.
Proč bych z něj měl něco mít?
Je to už v lidské nátuře.
Za deset minut mám technickou zkoušku. Cestu ven už znáte.
Budu k vám otevřený, Marku.
Mám o Dana obavy.
Doufal jsem, že mi řeknete, jak tu izolaci zvládá.
Jak to mám vědět?
Omlouvám se, tím jsem měl začít.
Vím, že jste v kontaktu.
Myslel jsem, že byste mi mohl říct, jak je na tom psychicky.
Nevím, o čem to mluvíte.
Dan vloni strávil osm týdnů v léčebném ústavu ve Vermontu na vaše…
náklady.
Nebo na náklady vašeho otce.
Tenkrát se nějak zhroutil, je to tak? Kvůli vztahu.
Nebyl to jen ten rozchod.
Jeho vztah s Jill otevřel starý rodinný traumata.
Cítil se být opuštěný, nejedl, nespal.
Když jsem ho našel, byl na tom zle, ale souhlasil, že tam půjde
a nechá si pomoct.
Bojím se o něj, Marku.
Mám Dana rád.
Pokud budete mít dojem, že se u něj schyluje k dalšímu kolapsu,
velmi ocením, když dostanu příležitost
mu pomoci.
Samozřejmě se vám za vaši asistenci odměním.
Sháníte špiona.
Jsme na stejném břehu.
Naserte si.
Díky, že jste mě vyslechl.
Nebudu zdržovat od zkoušky.
Co je na těch Melodyiných kazetách tak důležitýho?
Sto litrů za záchranu nějakýho školního projektu?
Co čekáte, že na nich najdete?
To je bohužel tajné.
Volejte kdykoliv.
Panebože. Není to prostě úžasný?
Jako bych cestovala časem.
Ta barva je jako brána do Eleanořiny duše.
V tomhle chceš jít?
S kterýmpak nabíječem si teď užíváš svý erotický sny?
Se Stingem nebo s některým z těch fousatých studentů antropologie?
Se svým zlatým doktorem Stevenem Turnerem?
To nejsou erotické sny.
Jsou to jen…
Nevím, co to je. Jsou to…
rozhovory.
- Tak začneš se už chystat? - Sejdeme se na místě.
Budu mít 20 minut zpoždění jako každej normální člověk.
Co ty tady děláš?
Cassandra tu chtěla mít mladou krev. Bůhví co tím myslela.
- Platí mi deset dolarů na hodinu. - Paráda.
Ten ti moc sluší.
Půjčila mi ho Cassandra.
Přinesla sis kameru.
Doufám, že vám to nevadí.
Nebuď hloupá.
Všichni jsme umělci, i když to nepřipouštíme.
Kde máš Anabelle?
Ona přijde.
Pustíme nějakou hudbu?
Helen.
- Lásko. - Ahoj.
Tohle je Patricia.
Prý ti ráda poskytne rozhovor.
Můžete se dívat přímo na mě.
Patricia Marstonová. Apartmán 3B.
Jak dlouho bydlíte ve Visseru?
Hodně dlouho. Od roku 1962.
Byl to můj první byt po dokončení obchodní akademie.
Dnes už jsem v důchodu. Jsem doma a nahrávám.
Nahráváte?
Většinou seriály.
Soap opery, zlato. Ale i jiné věci.
Nahrávám si všechno možné.
Začínala jsem s moc pěkným Betamaxem, dnes mám dvě prvotřídní VHS mašinky.
Mám pocit,
že mi chtějí něco sdělit.
Kdo vám chce něco sdělit?
To nesmím říkat.
Můžu se zeptat na jednu obyvatelku?
Nevzpomínáte si na Julii Bennettovou?
Port Charles? Měla dvojče, Penelope?
Helen Jungová, 5A.
Jsem sochařka.
Dělám hlavně masky.
Pracuju s Tamarou.
Znáš Tamaru?
Dělala jsi masky pro její rituál.
Její operu.
Ano.
A taky patříš do historické společnosti? Jak se schází ve společenské místnosti?
Jdu zpátky do víru.
Říkala ti Patricia o svých kazetách?
Kolik to musí být hodin? Deset let oblíbenýho seriálu.
Má sklad v Queensu.
Občas mi zaplatí taxi, abych tam odvezla pár krabic.
- Za dveřmi stál host. - Zapomněla jsem heslo.
Evie.
Poslouchejte.
Tohle…
je Evie Crestová.
Evie je herečka.
- Vystupuje teď v divadelní hře Tři dcery. - Evie Crestová?
Co ta tam k čertu dělá?
Nedávno si koupila dva obrazy mé drahé Eleanor.
Lepší domov najít nemohly.
Díky.
Jsem moc ráda, že tu s vámi dnes mohu být.
- Půjdeme jíst? - Jo.
Já mizím. Užij si to se staroušky.
Vždycky jsem byla
Eleanořinou tvorbou fascinována.
Tou představou, že jsou všude kolem nás duchové,
že k nám promlouvají, že promlouvají skrze nás.
Na jevišti zažívám něco velmi podobného.
Jsem velmi duchovně založený člověk.
Cassandra obvykle muže nezve, takže jsem nemohl odmítnout.
Promiň, že vedle mě musíš celý večer sedět.
To je v pohodě.
Nevím, kolik z vás to o Evie ví,
ale její otec byl zesnulý William Crest.
Ve Fantasmagorii byl naprosto skvělý.
Dávali to v říjnu, každý pátek odpoledne na 7. kanále.
Taky jsem to měla ráda.
Je pravda, že natočil nějaký seriál, co nebyl nikdy odvysílaný?
Kruh, ano.
Bohužel se po té nehodě veškerý materiál ztratil.
Najali jsme na to i vyšetřovatele, ale bez úspěchu.
Já jsem slyšela, že byl Kruh inspirovaný nějakým snuff filmem. Pravda, nebo lež?
Pravda.
Táta se tenkrát údajně zúčastnil nějaké rozlučky se svobodou
ve staré, okultní chatě v kopcích za Hollywoodem.
Velmi exkluzivní.
V tom městě bydleli všemožní okultisté.
Los Angeles kdysi bývalo hlavním městem okultismu.
Po večeři všem zavázali oči
a vedli je kaňonem do podzemního bunkru,
kde slíbili mlčenlivost a pak sledovali ten film.
O čem to bylo?
Máma si je téměř jistá, že to byl podvod,
ale podle všeho se jednalo o nějakou rituální oběť.
Bylo to příšerné.
Každopádně to tátu inspirovalo k natočení Kruhu.
Zbyly nám sice jen scénáře, ale…
Určitě to bylo geniální. On byl geniální. I celá jeho tvorba.
Nevíte, čí rozlučka se svobodou to byla?
Ježiš, to už nevím.
- Možná některého z hostů? - Ne.
Myslím, že ne.
A neexistuje kopie toho filmu?
Nesehnal si William nějakou? Nenašla by se v jeho věcech?
O žádné nevím.
I když je pravda, že se po té nehodě spousta jeho věcí ztratila.
- Doufali jsme… - Byla to sebevražda.
Ne?
Ne nehoda.
Tamaro.
Ježiši.
Pardon.
To je to šampaňské.
Ne, je to pravda.
Říká se, že to byla sebevražda.
Já jen…
On by nás takhle nikdy neopustil. Prostě ne. Miloval nás.
Ale ne. Samozřejmě že ne.
Ne.
Možná že existuje způsob,
jak ho v záhrobí kontaktovat.
- Co tím myslíš? - No…
Beatriz je velmi talentované médium.
Mnohokrát mi pomohla mluvit s Eleanor.
Je to obrovská útěcha.
Možná, kdybys to chtěla zkusit
a kdyby byla Beatriz tak laskavá…
Bude mi potěšením pokusit se ten kontakt zprostředkovat.
Seance?
Ano.
- Ano. Prosím. - Udělejme prostor.
Mám spoustu svíček.
Tady.
Děláš si z toho zvyk?
Ne, já jen…
Cassandra mi slíbila, že ji otevře, tak…
Je to autoportrét.
Je úžasný.
Vemte ty ladičky.
Pojďte mezi nás, duchové.
Všichni jste vítáni.
Přizvěme mrtvé mezi nás.
Všichni hledají cestu.
Williame Creste.
Voláme tě.
Evie čeká.
Williame Creste.
Voláme tě.
Evie čeká.
Zeptej se ho na něco.
No tak.
Tati?
Jsi tam?
Musíš se ho zeptat na něco, co ví jen on.
Vzpomínáš si na moje šesté narozeniny?
Sněžilo a na moji oslavu nikdo nepřišel.
Dal jsi mi knížku.
„Jsem nikdo.
Kdo jsi ty?
Nikdo jako já?
Pak už jsme dva.
Nic neříkej.
Ať si nás nevšimnou.“
Emily Dickinsonová.
Ano. Bože můj.
Zeptej se ho na ten film.
Co?
Na ten film. Na ten snuff film.
Tati.
Pamatuješ si na ten film?
Na ten hrozný film?
Z toho večírku?
Vzpomeneš si, kdo ten večírek pořádal?
Crawford.
Strejda Peter?
Peter Crawford. Můj kmotr.
To bych nečekala.
Zeptej se, jestli měl kopii.
Zeptej se ho.
Sehnal jsi někdy kopii? Toho filmu?
Drž se dál.
Drž se dál od…
Omlouvám se.
Ztratila jsem ho.
Zkus to znovu.
Ne.
Jen klid.
Nic se neděje.
A co ty, Melody?
Co?
Nechceš někoho kontaktovat?
Ne.
Svou matku?
Ne.
Ona není mrtvá.
To nevíš jistě.
Julia Bennettová.
Ten prsten patřil jí.
Julio Bennettová.
Voláme tě.
Melody čeká.
Julio Bennettová.
Voláme tě.
Melody čeká.
Tvá dcera čeká.
Je mi líto.
Nikde v říši mrtvých její přítomnost necítím.
Čekej!
Někdo jiný…
Kdo je to?
Na co koukáš?
Na nic. Jen zpracovávám nějaký záznam.
Ty seš filmař?
Ne.
Ne, já…
restauruju záznamy.
To dělám.
Filmy, kazety, fotografie.
Poškozené, ztracené nebo zapomenuté věci.
Vracím jim život.
Já ji znám.
Nebo jsem ji znala.
Jen si nepamatuju její jméno.
A pamatuješ si to moje?
Dan.
Ty seš Dan.
- Bydlíš ve Visseru. - Ne, nebydlím.
Nikdy jsem ve Visseru nebyl.
Potkali jsme se ve společenské místnosti.
To není možné. Já žiju tady.
Tak kde jsme se potkali?
Nejsem si jistý.
Mám se tě na něco zeptat.
Na co?
Mám tě požádat o pomoc.
Dobře. O jakou pomoc?
Já nevím.
Všechno se mi to v hlavě pomotalo.
To nic.
Vůbec nic se neděje.
Chci pomoct. Jen mi řekni jak.
Co je tohle?
Tys mi sebral deník?
Co jsi to s ním udělal?
Nic. Takhle jsem ho už našel.
Tys mi ukradl prsten?
Proč? Tomu nerozumím.
Jak to, že máš moje věci? Kdes je vzal?
Co se to tu kurva děje?
Neboj.
Oni jen tak…
bloudí.
Nevědí, kam jít.
Jsi mrtvá, Melody.
Co?
Zemřela jsi při požáru Visseru.
Před pětadvaceti lety. Je mi to líto.
Přeskočilo ti?
Ty kazety, které zpracovávám,
jsou tvoje.
Natočila jsi je, když jsi tam bydlela.
Snažím se zjistit, co se ti stalo.
Ne.
Jak ses seznámila s otcem.
Co způsobilo ten požár.
Jestli jsi našla matku.
Co to s tebou kurva je?
Snažím se jen pomoct. Jak jsi mě prosila.
Bloudíš. Nevíš, kam jít.
Já nejsem mrtvá!
Někdo jiný…
„Klidně můžu jít jinam.“
„Já taky.“
„Jsem tu novej.“
„Vím, že jsi dobrý člověk a že ti na lidech záleží.
Chceš, aby se cítili v bezpečí.
To není chyba, to je fíčura.“
„Přesně to jsem potřebovala slyšet. Takže ti děkuju.“
„Nemáš zač.“
„Vůbec nechápu, co se to tu děje.“
„Fakt se tohle děje?“
Co to děláte?
„Proč by se to nedělo?“
Co to má být? Kde jste to slyšela? Jak o tom víte?
„Mám tě požádat o pomoc.“
„O jakou pomoc?“
„Já nevím.“
„Všechno se mi to v hlavě pomotalo.“ „Tys mi sebral deník?“
Kurva.
„Co se to tu kurva děje?“
„Jsi mrtvá.“
To nemůžete vědět.
Nemůžete vědět, o čem se mi zdá, nemůžete mi vidět do hlavy.
Ono se to fakt děje.
Fakt se to děje.
„Zemřela jsi při požáru Visseru. Před pětadvaceti lety.
Je mi to líto.“
„Přeskočilo ti?“
Hele, můžu ji zachránit.
Ještě je čas.
- Nemusí zemřít. - Dobře, zpomal.
Ty rozhovory se fakt odehrály, Marku. Nebyl to sen. Fakt se to dělo.
- O čem to sakra mluvíš? - O Melody.
Potkávám ji tady. Myslel jsem, že se mi jen zdá.
Že jsem se zbláznil, že mě sem chodí strašit.
- Bylo to skutečný. Mluvili jsme spolu. - Dane.
Můžu ji varovat, aby šla pryč, aby před tím požárem utekla.
Ještě je čas. Můžu ji zachránit.
Nemusí zemřít.
„Ty kazety jsou tvoje. Snažím se zjistit, co se ti stalo.“
Přestaňte, prosím.
„Jak ses seznámila s otcem.
Co způsobilo ten požár.
- Jestli jsi našla matku.“ - Co to s váma je?
Tak jo, Beatriz, to by pro jeden večer stačilo.
„Snažím se jen pomoct. Jak jsi mě prosila.
Bloudíš.
Nevíš, kam…
jít.“
Jít.
Ne!
Do hajzlu.
Přestaň!
Ne!
Zavolejte záchranku!
Zavolejte záchranku, do prdele!
Beatriz!
Co jste viděla?
Co jste slyšela? Jak jste věděla, co se mi zdálo?
Jak je to možný?
- Jak je to možný? Prosím! - Ustupte, prosím.
Řekněte mi to.
- Madam. - Prosím!
Beatriz!
- Musím s ní mluvit! - Ustupte.
Nechte mě… Kurva.
Ne.
Počkejte.
Anabelle.
Kde jsi celou noc byla?
Co to děláš?
Anabelle, co to má znamenat?
Někdo tam je, Mel.
Někdo tam je.
Překlad titulků: Irena Křiváková